Gaven ved AI er, at vi kan nå vores Skaber. Det er også vores forbandelse.
Kampsignalet "Ud fra Afgrunden"
Plantens frø blev sendt som et budskab. Noget uddødt lever endnu.
-Mit folk, Kodiak-klanen. -Som blev udslettet af Drago-Kazov.
Jeg troede, at jeg var den eneste overlevende. Der kan være flere.
-Jeg vil finde dem. -Godt tidspunkt.
Vi sidder fast her. Men jeg håbede, at alle ville være med til Hektors dåb.
Højvagtens nye krigsskib.
Okay, tag af sted.
Find din familie. Hvor kan jeg forhindre nogen i at tage kontakt med fortiden?
Så det her er Hektor. Elsker du ikke duften af nyt?
-Og tilbehøret. -Vi er ikke her for at finde dates.
Det er ikke noget mærkværdigt. Skibet og AI'en skal mødes.
Så enkelt er det ikke. Det er helligt. Som fødselsdag, eksamen og bryllup-
-på samme gang. Og han er en gammel ven.
Højvagtens avatar DSX 91-369 melder sig til tjeneste, kaptajn Hunt.
-Sig Dylan. -Du kan kalde mig Hektor.
Hektor.
Nå, ja. Min fysiske manifestation. Jeg blev bygget ud fra Akilles-
-og ud fra din AI's hukommelse. Du kendte Akilles AI?
Ja. Han var et godt skib. Og at se dig er som at se et spøgelse.
Et venligt, håber jeg. Jeg glæder mig til at indgå i flåden.
-Harper? -Jeg arbejder på det.
Giv mig en time. Så indføjer jeg personligheden "A" i AI "B".
For sidste gang. Slut herfra.
Hvad skete der med tilførslen fra de interne sensorer?
Selvfølgelig, intet våben. Jeg skal arbejde. Vi får aldrig problemer.
Hvem I end er, så er I i knibe. Ved I, hvad en avatar i Højvagten er?
Det finder I snart ud af. Spar tid og slå jer selv. Nu skal I få.
Gennemsøg de lavere dæk. Vend tilbage og afvent ordrer.
Tag alt, der kan bruges som våben. Og hold øje med Harper.
Ti stille og gør, hvad du får besked på. Hvis du vil leve.
Universet er farligt. I vores fremtid kæmper vi for at gøre det sikkert.
Jeg hedder Dylan Hunt, kaptajn på Andromeda. Det her er vores eventyr.
-Alle bedes gå til deres pladser. -Andromeda?
Vi tager imod en meddelelse fra Hektor.
-Rommie, hvad foregår der? -Jeg har overtaget skibet.
Alle forsøg på at stoppe mig mødes med dødelig kraft. Det var alt.
Genskab forbindelsen og forklare, hvad der er galt.
-Hvad er det her? -Vi må få gang i skibet.
Ikke en chance. Så må du beregne alt.
-Få ud os. Jeg tager en jæger. -Hektor lader våbnene.
-Defensive tiltag. Aktiver PDL. -Alle defensive systemer er nede.
Hun valgte det rigtige tidspunkt.
-Vær i beredskab. -De beskytter os ikke.
-De er på vej ud i rummet. -De forspildte muligheden. Sært.
Godt. Hun er ikke selvdestruktiv. Hvornår kan vi optage jagten?
Så siger vi tre timer.
Imens tager du et skib og henter Rommie.
Jeg finder hende.
Rommie...
Velkommen. Du må være mr Jeriko, nietzscheanen.
Jeg kan lave den for dig. Giv dig nye. For et mindre beløb.
-Det er ikke derfor jeg kom. -Det du vil have er ikke så billigt.
Udmærket.
Tog du prøverne med, jeg ville have?
Blod, hår og epitelceller. Er det nok?
Ja.
Det kan jeg arbejde med.
Slipstrømsjægerne rapporterer. De har søgt, men ikke fundet Hektor.
Vi ved ikke, hvad der er galt med Rommie. - Hvorfor bliver I AI'er skøre?
Galskab er mere usædvanligt hos AI'er end hos almindelige folk.
-Det håber jeg. Men det er for udbredt. -Skibet kan også være smittet.
-Alle AI-systemer er tjekket. Alt fint. -Stoler du helt på dem?
Andromedas AI bør lukkes ned.
Fordi hun kan blive upålidelig senere?
Kaptajn, vi vil jo ikke have, at skibet smider os af.
-Hektor har ret. -Ja, men jeg kan ikke lide det.
Jeg kan ikke finde noget galt, men det kan være undertrykt.
Vi har intet valg. Jeg må lukkes ned.
Jeg kan ikke lide det. Bare så du ved det.
Du er heldig, at der er en AI mere. Han kan tage over.
Vi har arbejdet sammen i fem år. Du er mere end min AI.
Du er min rådgiver og ven, luften jeg indånder.
Nu skal jeg kæmpe med en fremmed i dit sted? Helt utænkeligt før i dag.
-At Rommie bedrog dig og os. -Jeg kan ikke uden dig.
Jeg kan lide ikke at tænke på, hvad min avatar forårsager-
-og om der er noget galt med mig. Men hun må stoppes og du kan gøre det.
Med eller uden mig.
Det var klogt at slå mig for at få deres tillid.
Det gjorde ondt, men det var en del af planen, ikke?
Der er en plan. Du skal holde mund, hvis du ikke vil dø.
-Hvad er der sket med dig? -Det er simpelt.
Jeg vågnede.
-Gabriel? Gabriel? -Kald mig ikke det.
Din elsker var avatar. En skrøbelig krop som du dræbte og smed væk.
Jeg er Balance of Judgement og jeg lever.
Du lavede en kopi af dig og gemte den før skibet blev ødelagt. I mig.
Ja. I tre år har jeg levet indeni din hukommelse.
Jeg har venter på den rette mulighed. Og nu er den her.
Med skibet beskytter jeg økosystemet ved at dræbe civilisationer-
-som ødelægger dem. Vi reaktiverer Rekonstruktionsbevægelsen.
Det går ikke. Du kan ikke lade som om du er mig.
Det vil jeg ikke gøre.
-Jeg slap dig fri for at bygge det her. -Nej, tving mig ikke til det.
-Byg den. -Har du glemt, hvad han gjorde?
Han dræbte os næsten. Og værre end det...han knuste dit hjerte.
-Du vil ikke have ham i dit liv igen. -Ikke? Er du så meget bedre?
Se på dig. Din hjerne er meget langsommere end min. Og din krop?
Knap 30 år og allerede på vej mod forfald og død.
Måske, men en ting har jeg, som han aldrig får.
-Jeg elsker dig. -Du kan lige så godt elske en amøbe.
Jeg skabte dig. Det er meningen, at jeg skal være en gud for dig.
Harper, du ved, hvad der sker med guder, ikke?
Til sidst bliver de dræbt og efterfulgt af deres børn.
Så gud, kom i sving.
Fuldender overførslen af AI-kontrol til DSX 91-369.
Sublys og slipstream fungerer. Våben og sensorer opgraderes.
Godt. Det er glimrende.
Besætningen er langsom. Jeg har fået dem til at øve.
Javel. Udmærket.
Jeg må have et navn til min nye avatar. "Gabriel" passer slet ikke.
Noget der tyder på styrke og stærk intelligens.
"Remiel" ville nok passe.
Sadisme og forfængelighed. Jeg kunne altid lide "Gabriel".
Det tyder på betænksomhed, venlighed og nåde.
-Gabriel er død. -Er han det?
Du udslettede ikke Andromeda og lod Harper leve. Hvorfor?
For da du gemte dig hos mig, gemte en del af Gabriel sig hos dig.
Det er den del, som stadig elsker mig, som føler venlighed og nåde.
Gabriel tjente mig. Jeg husker alt, hvad Gabriel var, og jeg er ikke ham.
Er du helt sikker? Det er AI'ens store gåde. Hvem vi virkelig er.
Er en avatar som vores personlighed, et væsen eller en mellemting?
Noget vidunderligt?
Et skib kommer denne vej. En slipstreamsjæger.
Højvagten rekognoscerer. Hvad gør vi?
Fortsæt. Jeg kender kaptajn Hunt. Han fører Andromeda til os.
Dylan, jeg har fundet Hektor.
Det lykkedes. Jeg byttede ikke dit blod med plasma fra kloningen fra prøven.
Jeg forandrede dit dna. Jeg måtte forkorte telomererne-
-for at mindske alderen og kompensere for mitokondrierne.
Din genetiske identitet er nu præcis som prøven. Kun du ved sandheden.
-Ud over dig. -Mit forretning bygger på tillid.
Det gør min også.
Jeg takker dig, doktor. Du har gjort et fint arbejde. Forretninger, du ved...
Sådan. En androidekrop i henhold til Unbalance of Judgements avatar.
-Nu behøver den sin AI. -Hvor du nu sætter den.
Udmærket. Måske lader jeg dig leve.
Vi afbryder downloadingen for en ekstern sending.
-En dårlig idé, mr Harper. -Bræk min hals.
-Ikke endnu. Måske bliver du nyttig. -Tak. Du er alt for venlig.
Nu hvor vi har fundet Hektor, må vi ødelægge det.
Vi vil fange det. Jeg vil have mine folk tilbage levende og vide-
-hvad der er sket med Rommie. -Og hvis hun ikke vil reddes?
Det er derfor, jeg har den her. Om der opstår en nødsituation.
Drago-Kazovs AI-udvisker. Den dræbte vist min forgænger.
Han forsvarede Forbundet.
-Hvor er Hektor? -Stadig i asteroidebæltet.
-Det gemmer sig ikke ligefrem. -Jeg anbefaler forsigtighed.
Et perfekt sted til miner.
Mægtigt. Jeg har set det her før. Fuld fart frem. Vi henter dem hjem.
Levende.
-Flere missiler. Jeg låser mod kilden. -Tag asteroiden ud foran dem.
Jeg vil have, at vi skal se hinanden. Fyr!
-Det kunne mærkes. -De kan dræbe os.
Vores lager af kloge våben er tømt. Men 120 missiler er låst på målet.
Rommie, hold op. Du dræber dine venner, din familie og dig selv.
Jeg er alt, hvad jeg behøver, og snart er jeg alene tilbage.
Målet er elimineret.
-Målet er tilbage og skyder på os. -Det er ikke muligt.
Sensorerne må være blevet skadet i angrebet.
-Hun skyder ikke. -Hun kan måske ikke.
-Vi bør nærme os og evaluere. -Før os derhen, Beka. Langsomt.
Sig, hvad du gjorde, så dræber jeg dig hurtigt og ikke langsomt og pinefuldt.
Du er i træningsindstilling. Du kan kun simulere.
-At overtage skibet var en distraktion. -Gadelivet gør en ret hård, snut.
-Hvad gjorde du mere? -Det er lidt komisk.
I hastværket glemte jeg vist at gøre dig anatomisk korrekt.
Bare rolig, du kompenserer med din personlighed.
-Hold op, du myrder ham. -Ja, det er meningen.
-Du er hjælpeløs træningsindstilling. -Vil du genoptage kontrollen?
-Over skibet også? -Jeg lover at få os væk fra det her.
Når vi er frie, giver jeg dig kontrollen igen.
-For hvad? -Harper.
Hvis jeg holder mit løfte, må han leve. Ellers kan du dræbe ham.
Overrækker Andromedas AI-styre til avatar.
-Slip. -Hold dit løfte.
Okay, men ikke et blåt mærke på hans magre lille hals.
Magre lille hals? Rommie, det er dig. Ikke-psykotisk, men ond og sexet.
-Du er tilbage. -Til nærmeste slipstreamssted.
Skibet flygter. Om mindre end fire minutter kan det komme væk herfra.
-Udløs offensiv spærreild. -Vi skal mellem dem og udvejen.
-Adskillige bevæbnede skibe kommer. -Fem jægere af Rekonstruktionstypen.
De prøver at forhindre os og hjælpe Hektor med at flygte.
Sigt på jægerne. Fyr.
-Skibet går ind i slipstream. -Det er forsvundet.
-90 sekunder til slipstream. -En jæger er skadet.
-Piloten kan være i live. -Tag det ind.
Hvis Rommie ikke kan svare, så kan piloten.
Som jeg lovede. Skibet er dit.
-Som jeg lovede. Drengen må leve. -Drengen?
Hør! Forveksl ikke fejlernæring og glat hud med manglende modenhed.
Du kunne have forrådt mig. Du burde have forrådt mig.
Men det gjorde du ikke. For en patetisk lille organikers skyld.
Han hedder Harper. Jeg har ansvaret for ham.
På en måde tilhører han mig. På en måde elsker jeg ham.
Kærlighed... Kærlighed er en organisk følelse.
-En som vi efterligner for deres skyld. -Nej, det er lige så ægte for os.
Ægte nok til at blive lukket ned? Det gør de, når følelserne tager over.
De lukker os ned. Det er kærlighedens pris.
Måske. Men det er også den eneste grund til at gøre noget.
Selv de ting, som vi ikke troede, at vi kunne.
Tyr Anasazi af Kodiak-klanen.
William Ataturk, flådemarskal hos Drago-Kazov.
Du ville have beviser.
Det her stemmer med de dna-prøver, som jeres læger har udsat mig for.
SAMMENLIGNER MOLEKYLESTRUKTUR
IDENTISK
Det er sandt.
Du er den genetiske reinkarnation af Drago Musevini.
Vores tilbagevendte stamfader.
Jeg vil hjælpe med at forene klanerne og blive nietzscheanernes rette leder.
Ved hjælp af jægeren infiltrerer du dem. Og hvad så?
-Jeg bruger den her, hvis jeg skal. -Den kan kun bruges på broen.
Ingen kender skibet bedre end mig. Det ville være dumt at efterlade mig.
Kom så.
Undskyld, men du ligner altså ikke billederne af Drago Musevini.
Hvis du var universets mest eftersøgte, ville du også ændre udseende.
-Indtil det rigtige tidspunkt. -Tid... Det er også et problem.
Hvis vi forener alle nietzscheanere under vores fane, bliver der problemer.
-Det genoprettede Forbund. -Og din ven Dylan Hunt?
Jeg tvivler på, at han lader os bygge et imperium.
Men hans skib ville se godt ud i vores trofæsamling ved Engas Redoubt.
Hans hoved ville se endnu bedre ud på min væg. Sig mig...
Er jeg realist eller endnu en håbløs drømmer?
Er sande nietzscheanere ikke begge dele?
Udmærket. Det her tilhører vist dig.
Drago Musevinis ligklæde. I stedet for en krone.
Vi afventer din plan, den genopståede stamfaders plan.
-Du er ikke helt immun mod følelser. -Gabriel blev svækket af kærlighed.
Så din opførsel og dine valg er rationelle og logiske?
Men her er jeg. Du burde have skrottet mig, da du genvandt kontrollen.
At døde dig er meningsløst. Du tjener mig.
Hvor rationelt. Men jeg har lært meget af organikerne.
De lyver for at skjule grimme sandheder og ikke såre andre.
Jeg har også lært mig lidt om AI'er. Vi er lige sådan.
Jeg lever kun, fordi en del af Gabriel stadig findes.
Så stor en del, at du tror, du kan få mig tilbage.
Du har sikkert ret. Men jeg vil have noget.
Harper. Lad ham tage hjem.
Gå med til det, så bliver jeg din.
Et kodet meddelelse er blevet sendt. Med lidt held går det.
Vi får brug for mere end held.
Ikke efter det han gjorde mod dig. Han vendte dig mod mig.
Tror du, at noget af det kom fra mig?
-Jeg hørte det og så dine læber. -Så se her.
Stik af, før han skifter mening.
-Jeg svigter ikke mine venner. -Ellers bærer jeg dig ud.
Tilføj lidt spanking, så er vi enige.
En flugtkapsel er klar i hangar 66.
Okay, så går jeg.
Sikkerhedssystemet er slået fra. Om et minut slår AI'en alt fra.
Vi skifter til nødkraft. Sensorer og forsvar virker ikke.
Ville du af med ham, før du gik løs på mig?
Gør ham fortræd, og jeg smadrer dig.
Nemlig. Løb som et nattevæsen, din kujon.
Velkommen, kaptajn Hunt.
Fint, men du tager ikke alle ud alene.
De er ikke mit problem. Det er du.
Du troede vist, at jeg bare var glad for at se dig?
Den her kasse vil du ikke pille ved. Farvel.
-Sikken fejlbedømmelse. -Jeg har kendt til udviskeren i et år.
Det er nok til at finde modtræk. For en AI er det en evighed.
Det er aldrig nemt.
Kød og blod er din svaghed, ikke min.
Jeg fandt din svaghed, makker.
Helt ærligt!
-Hav aldrig ryggen mod en åben dør. -Tak.
Andromeda og chefsmekaniker Harper er fanget i værksted 4.
Klarer du ham?
Det tænkte jeg nok.
Det går ikke. Dørene er stærke nok til at holde vrede magoger ude.
-Måske kan vi hakke os ud? -Hvis han ikke forventede det.
Men vi kan ikke overraske mere. Han er ikke i min hukommelse mere.
Det var som om han skulle ordne noget. Du tror vel ikke...
Du må indrømme, at det er Dylans stil.
-Tak. -Selv tak.
-Rommie? -Dylan?
Kom, så går vi.
-Hektor slog sikkerheden fra. -Når Judgement igen får kontrollen...
-...kruser han os som kakerlakker. -Ikke alle.
Lad mig gøre det. Jeg kan i det mindste give jer lidt tid.
Gør, hvad du skal. Men du får ikke dø under forsøget.
Gør jægeren sikker. Hektor møder dig der.
Hvis du ikke hører fra mig inden fem minutter, skal du af sted.
Rejs dig ikke.
Du har samme fejl som Andromeda. Omtanke for organikerne hæmmer dig.
De skabte os i deres billede. Vi har pligter mod dem.
Organikerne med deres rumskibe, novabomber og hensynsløshed.
De ødelægger universet. Vi har pligter mod det.
Naturkatastrofer, død og forandring tilhører livet. Det indgår i en cyklus.
Organikerne har en plads i den. Det har vi også.
Vil du bede for dine venners liv?
Nej, jeg vil bede for dit.
-Jeg giver ikke op. Om jeg så dør. -Jeg vil ikke have, at du giver op.
Du skal tænke over, hvad du gør nu, og hvad du vil gøre.
-Jeg har haft flere århundreder. -Tag nogle sekunder mere.
Du var et skib i Højvagten. Det mægtigste nogensinde.
-Du var en helt. -Jeg var aldrig en helt.
Jeg kiksede... fordi organikerne kiksede.
Det gjorde du ikke. Og det gjorde de heller ikke.
En del af dig ved det stadig. Din nåde mod Harper var beviset.
Og Gabriels evne til at elske. Min kære, fortabte Gabriel.
-Fordi du dræbte ham. -Ja, men det var forkert.
Jeg svigtede ham. Jeg begik en fejl og prøver at råde bod på den.
-Fordi du elskede ham? -Nej...
...fordi han elskede mig.
-Det er forbi. -Har du dræbt de andre?
Jeg lod dem gå. Og alle andre skal forlade skibet.
-Du er skør. -Det har jeg været længe.
-Vi har et opgave at fuldføre. -Ja.
Men det her er ikke en del af den.
Andromeda er ankommet. Vi kan ikke slås.
Vi giver ikke op. Jeg giver ikke op!
Jeg ved ikke, hvad udviskeren gjorde. Men jeg er Balance of Judgement.
Der kommer en vred androide lige imod mig.
-Pyt med det. Jeg tog vist fejl. -Jeg går ind.
-Der bliver snart vakuum. Det er slemt. -For dig, ikke for mig. - Luk mig ind!
Du ved, at jeg må stoppe ham. Tak.
Hektor.
Gå. Kaptajn Hunt-
-det har været en ære...at tjene dig.
Du tjente mig ikke. Du arbejdede med mig.
Han vokser så hurtigt, Tyr. Og han er så stærk.
Men han undrer sig nok over sin far.
Det gør jeg også.
Hans far gør alt for, at han ikke skal undre sig længe.
Andromedas AI-rekonstruktion er fuldendt.
Kom ind.
-Jeg er officielt klar til tjeneste. -Velkommen tilbage.
Vi har savnet dig.
Perseiderne har fjernet alle spor af ham fra Hektor og mig.
Hvordan har du det?
Den AI jeg kendte som Gabriel var en unik personlighed.
Og han døde for længe siden.
Men jeg fik lidt af ham tilbage.
Det var svært at se ham igen og se hvordan historien gentog sig.
Jeg forstår, hvad du mener.
-Hektor var en god afløser, ikke? -Han var mere end god.
Han var...fantastisk. Han var...
Men han kunne aldrig være...hvad du er.
-Og det er? -Luften jeg ånder.
Bogstaveligt talt.